I en bankboks i London er der en blikkasse med mit navn på.
Den må ikke åbnes før 50 år efter min død.
Den indeholder minder fra mit lange forhold
til en mand, der ophøjede udledningsteori til en kunstform.
Verdens første og unægteligt mest berømte privatdetektiv.
Til mine arvinger.
Jeg har lavet optegnelser over 60 sager, der påviser Sherlock Holmes' talent.
Alt fra Baskervilles hund
til hans mystiske bror Mycroft og den dæmoniske professor Moriarty.
Men der var andre eventyr, som jeg har besluttet ikke at fortælle om...
før nu.
De er ømfindtlige og til tider skandaløse,
som det snart tydeligt vil fremgå.
I august 1887 var vi på vej tilbage fra Yorkshire,
hvor Holmes havde løst det gådefulde mord på admiral Abernetty.
Han knækkede morderens alibi ved at male,
hvor dybt persille synker ned i smørret på en varm dag.
Bare du dog ville give lidt mere varsel, før du kommer uventet hjem.
Så havde jeg stegt en gas.
Kære mrs. Hudson, forbrydere er så uforudsigelige som forkølelser.
- Man ved aldrig, hvornår man får en. - Nu skal jeg pakke ud.
Her er Strand Magazine.
De har trykt De Rødhåredes Forening. Har du lyst til at læse den?
Jeg kan dårligt vente. Så finder jeg ud af alt muligt om sagen, jeg aldrig vidste.
- Hvad mener du? - Du har tendens til at overdrive.
Du tager mine simple teorier om logik og pynter på dem...
Det passer bestemt ikke.
- Du siger, jeg er 192 cm, men jeg er 185. - Lidt kunstnerisk frihed.
Du har iført mig latterligt tøj, som jeg nu forventes at være iklædt.
- Det er illustratorens skyld. - Du har gjort mig til violinvirtuøs.
Liverpools symfoniorkester har tilbudt mig en solo.
Har de det?
Jeg kan dårligt nok klimpre mig vej gennem en almindelig sang.
Du er alt for beskeden.
Du lader læserne tro, at jeg er kvindehader.
Faktisk har jeg intet imod kvinder. Jeg stoler bare ikke på dem.
Glimtet i deres øjne, arsenikken i suppen.
Det er de små ting, der gør dig så interessant.
Eller makaber! Du har gjort mig til en håbløs stofmisbruger,
bare fordi jeg nogle gange tager en svag kokainopløsning.
På hele syv procent.
Jeg ved naturligvis, at du har fortyndet den bag min ryg.
Som din læge og din ven misbilliger jeg denne nederdrægtige vane.
Min kære ven og læge,
jeg tager kun narkotika, når jeg lider af akut kedsomhed,
når der ingen spændende sager er at beskæftige min hjerne med. Se.
En presserende bøn om at finde nogle forsvundne dværge.
Seks styk. Tumbling Piccolos, nogle akrobater fra et cirkus.
De forsvandt mellem London og Bristol. Er det ikke spændende?
Utroligt. Ser du, ikke alene er det dværge, men de er også anarkister.
Nu er de sikkert smuglet til Wien klædt ud i strutskørter som en flok piger.
De skal byde den russiske zar velkommen på togstationen.
De har blomster med. I hver buket er en bombe med lunten tændt.
- Tror du virkelig? - Overhovedet ikke.
Cirkusdirektøren vil give mig fem pund. Ikke engang et pund per dværg.
Han er tydeligvis nærig, så de er stukket af til et andet cirkus.
Det lød ellers så lovende.
Der er ingen store forbrydelser længere.
De kriminelle har mistet al virkelyst og originalitet.
I bedste fald begår de bare lidt fuskeri
med et så åbenlyst motiv, at selv Scotland Yard kan gennemskue det.
Mrs. Hudson.
Hvad er der? Hvad har jeg nu gjort?
Der mangler noget på mit skrivebord.
- Og et yderst vigtigt. - Hvad?
Støv. Du har ryddet op, selvom jeg udtrykkeligt bad dig lade være.
Jeg passede på ikke at rode i noget.
Støv udgør en vigtig del af mit arkiveringssystem.
Jeg daterer dokumenter ud fra støvlaget på dem.
Og et af støvet var så tykt.
Altså fra marts 1883.
Hvordan kan I holde det ud?
Skal jeg ikke lufte ud?
Han er midt i et vigtigt forsøg om tobaksaske.
Ja, det er der helt sikkert hårdt brug for.
Nogle gange er det afgørende
at kunne skelne mellem makedonske cigaretter og cigarer fra Jamaica.
Indtil videre har han klassificeret 140 slags aske.
Der alle sammen er endt i mit tæppe.
Så er det godt, mrs. Hudson.
Okay. Hvis I vil sidde her og kvæles.
- Hun har ret. Jeg bliver kvalt. - Lad mig åbne vinduet.
Jeg kvæles ikke af luftmangel, men af inaktivitet.
Jeg laver bare røgringe og stirrer mig blind i mikroskopet.
Det er ikke udfordrende.
Jeg synes, det er et mægtig skridt i videnskabelig kriminologi.
- Hvor jeg misunder din hjerne. - Gør du?
Den er rolig, uanfægtet og nøgtern.
Min hjerne vægrer sig mod stilstand. Den pumper af sted som en løbsk motor,
fordi den ikke er beskæftiget med det potentiale, den er beregnet til.
Hvor er din selvbeherskelse?
Godt spørgsmål.
Skammer du dig ikke?
Utroligt. Men det klarer vi med det her.
Jeg kunne intet stille op, når han slog sig på kokainen,
men blot håbe og bede, at en sag ville fa ham på rette spor igen.
Hvorfor er du så stædig?
Hvorfor vil du ikke med?
Det er den russiske ballets sidste forestilling.
Den har været udsolgt i månedsvis. Billetterne koster en guinea stykket.
Nemlig. Hvorfor skulle nogen sende os to gratis billetter anonymt?
De må have store problemer. Der star på sedlen:
"Du er den eneste mand i verden, der kan hjælpe mig."
- Der må stikke noget bag. - Vil nogen mon narre os?
Nogen vil dræbe mig.
Nemlig. De er ude på at kede mig ihjel. Jeg afskyer ballet så inderligt.
Men det er ikke bare en ballet.
Det er Svanesøen.
Du ved naturligvis, at svanen ikke er en svane.
Den er en fortryllet prinsesse.
En fortryllende kvinde. Er du ikke enig?
- Hvem? - Den fantastiske Petrova.
Jeg må sige, hun har stærke fodsåler.
- 12 mænd skal have ladet livet for hende. - Virkelig?
Seks begik selvmord, fire døde i dueller,
og en faldt ned fra Wieneroperaens balkon.
Det er kun 11.
Ham, der faldt fra balkonen, landede på en mand i orkestergraven.
Det er et dusin, om end på en lidt rodet made.
Jeg hedder Nikolai Rogozhin og er direktør for den russiske ballet.
- Tak, fordi I kom. - Det er dr. Watson.
- Yder I forestillingen? - I høj grad.
Sig mig, mr. Holmes, hvordan har du det?
Det må du hellere spørge min læge om.
Han er sund og rask.
Er der sindssyge i familien? Sukkersyge eller astma?
- Fortæl mig, hvad det her drejer sig om. - Med glæde.
Madame Petrova har et problem.
- Kan du præcisere det nærmere? - Bestemt ikke.
En affære med en kongelig? Kompromitterende breve? Afpresning?
Efter forestillingen holder vi en lille højtidelighed.
Madame beder om, at du kommer.
Med glæde.
Du er også inviteret.
Madame venter dig i sit omklædningsrum.
Du kan hygge dig så længe.
- Der er vodka, kaviar, piger. - Ellers tak.
- Ingen piger? - Ingen kaviar - det giver mig eksem.
Forstår nogen af jer engelsk?
Ikke et eneste ord?
Så kan jeg roligt fortælle jer, at I har nogle flotte numser.
Jeg må advare dig. Dette er ingen ordinær sag.
Kun ekstraordinære sager fænger mig.
Godt. For denne sag er ekstra ekstraordinær.
Lad mig præsentere madame Petrova.
Madame siger, du ikke er så høj, som hun forventede.
Det er ikke med vilje.
Høj eller lav er lige meget. Det er intellektet, der tæller.
Tak.
Madame beundrer dig meget. Hun har læst alle historierne.
Hendes favorit er Baskervilles store hund.
Den er ikke helt så god i oversat stand.
Mr. Holmes, du ved noget om violiner.
Hvad siger du til den her?
"Antonius Stradivarius Cremonensis."
"Anno 1709."
Den er ægte nok.
At dømme efter form, farve og klang
skulle jeg mene, det er en ægte Stradivarius fra den bedste tid.
- Kan du lide den? - Den er formidabel.
- Tag den. Madame vil give den til dig. - Til mig?
For dine tjenester.
Ok er mit gebyr en smule hampert, men en Stradivarius?
- Det er ikke dit alvor? - Nej.
Men det er madames.
Lad mig skænke lidt vodka og forklare.
Hvad du så i aften var madame Petrovas uigenkaldeligt sidste forestilling.
- Hun trækker sig tilbage. - Ærgerligt.
Hun har danset, fra hun var 3 år gammel. Nu er hun 38.
Hun ligner ikke en på 38.
Det er, fordi hun er 49.
Madame vil hellige sit liv til sit barn.
- Hvor beundringsværdigt. - Problemet er faderen.
Er han forsvundet? Er det, hvad jeg skal hjælpe med?
Nemlig. Vi må have en far. Uden en far er der jo intet barn.
Javel. Det er altså stadig blot en plan.
Nemlig igen. Madame ønsker et barn, der er enestående og smukt.
Da hun er smuk, skal hun bruge en enestående mand.
- Hvad er det? - Hvad smager det af?
- Rød peber. - Det er det, der er i.
- Hvadbehager? - Hvornår kan du være klar?
Til at tage til Wien. Du skal tilbringe en uge der med madame.
Der må da være andre og bedre mænd?
Du var ikke vores første valg. Vi overvejede Tolstoj.
Det lyder bedre. Han er et geni.
Men for gammel. Så overvejede vi Nietzsche.
- En førsteklasses hjerne. - Men for tysk.
Så tænkte vi på Tchaikovsky.
- Ham går man ikke galt i byen med. - Det kan man, og det gjorde vi.
Det var en katastrofe.
- Hvorfor? - Ved du ikke det?
Fordi Tchaikovsky er...
Hvordan skal jeg formulere det?
Kvinder er ikke hans glas te.
Sikke en skam.
- Madame er glad for sit valg. - Madame må ikke forhaste sig.
- Husk, at jeg er engelskmand. - Og?
Det eneste, der efter sigende er værre end vores mad er vores elskov.
- Vi er ikke verdens mest romantiske. - Perfekt.
Vi vil ikke have et forelsket, sentimentalt fjols, der begår selvmord.
En uge i Wien. Så tager hun til Skt. Petersborg med barnet,
og du tager til London med violinen.
En fornuftig handel. Med hensyn til mit generelle helbred...
glemte jeg at nævne en lille detalje.
Der er blødere i min familie.
Vi er alle sammen blødere.
- Bare rolig, hun kradser dig ikke. - Det er godt at vide, men...
Madame siger, du snakker for meget. Er hun tiltrækkende eller ej?
Undskyld, hvad betyder prokaznik?
"Din lille djævel".
Gør det? Er jeg? Tak.
Jeg gentager spørgsmålet.
Er madame tiltrækkende eller ej?
Jeg synes, hun er yderst tiltrækkende.
- Af en kvinde at være. - Så er der altså ingen problemer.
Måske et lille et. Jeg er ikke nogen fri mand.
Men du er jo ungkarl.
En ungkarl, der har boet sammen med en anden ungkarl i fem år.
Fem meget lykkelige år.
- Hvad vil du frem til? - Jeg håbede at undgå emnet.
Men Moder natur har bestemt, at nogen af os...
Kom til sagen.
Sagen er, at Tchaikovsky ikke var den eneste.
Er du og dr. Watson...?
Er han dit glas te?
Hvis du vil tale i metaforer.
Tro mig, madame, jeg beklager virkelig.
Men jeg vil hellere skuffe nu end i en gondol i Venedig.
Det ville have været en katastrofe.
- Kommer du? - Hvad er der?
Vi skal hjem.
Nej! Ikke på vilkår. Jeg gør det ikke. Hygge-hejsa.
Lige et øjeblik.
Hvad foregår der?
- Hvad skete der med pigerne? - Er det ikke bedre sådan her?
- Hvordan? - Du behøver ikke forstille dig.
Mr. Holmes har fortalt os alt. Om dig og ham.
Lad nu være med at være genert. Vi er ikke helt tilbagestående.
For læger og detektiver er det nok uvant, men ikke i balletverdenen.
Hvad?
Moder naturs luner.
Se bare Pavel og Mischa, Boris og Dimitry og Illya og Sergei.
Sergei er til lidt af hvert.
Der er du, dit sølle skrog.
Din skiderik. Din slyngel!
Af alle lede, unævnelige skabninger!
Hvad har du at sige til dit forsvar?
Så sid dog ikke bare der. Sig dog noget.
Skete der noget?
At dømme efter dine fodtrin er du vist ikke i det allerbedste humør.
Hvordan kunne du dog fortælle en så ussel løgn?
Hvad i alverden tænkte du på?
Jeg undskylder inderligt, men har en gal kvinde måske trængt dig op i en krog?
Det var min eneste udvej uden at såre hendes følelser.
Hvad med mine følelser? Mit omdømme?
Har du tænkt over konsekvenserne?
- Det er jo bare lidt sladder om dig. - Den slags spredes som løbeild.
Jeg kan allerede høre de ondsindede rygter.
Jeg kan aldrig vise mig offentligt igen.
Hvis mit gamle regiment hører om det...
Du aner ikke, hvordan de er!
De stryger mig af listen, og jeg mister min pension.
- Watson, du er jo helt ude af den. - Vanæret, i unåde og uønsket.
- Hvad skal jeg gøre? - For det første smide den blomst væk.
Du synes måske, det er morsomt, men vi er i samme bad.
Vi må gøre noget. Vi må sætte en stopper for rygterne.
Måske skulle vi blive gift.
Så får de først noget at tale om.
Vi kan i hvert fald ikke bo sammen længere. Vi er nødt til at flytte.
Vi kan stadig ses i det skjulte
på fjerne bænke i Hyde Park og i venterummet på ukendte stationer.
Det er jo latterligt.
- Vi har intet at skjule. - Det er jo det, jeg siger.
Hvis nogen starter et rygte, sagsøger vi dem for bagvaskelse.
Det vil ingen vove. Du har et misundelsesværdigt ry hos kvinderne.
Jeg kan fa kvinder fra tre kontinenter til at vidne for mig.
Du har også kvinder, der kan vidne for dig, ikke?
Ikke, Holmes?
Godnat, Watson.
Lad mig spørge dig om noget.
Jeg håber ikke, jeg forløber mig, men er der nogen kvinder i dit liv?
Svaret er ja.
Du forløber dig.
Godnat.
Hvad var mon hans holdning til kvinder?
Gemte han på en hemmelighed?
Eller var han blot en tænketank, der ingen følelser havde?
Jeg fik intet svar,
før vi blev indblandet i den mest forargende sag af alle i vores karriere.
- Venter du besøg? - Ikke på denne tid.
- Måske underholder mrs. Hudson gæster. - Det tvivler jeg nu stærkt på.
- Hvem er det? - En taxichauffør, som du skylder penge.
For hvad?
For turen. Den unge dame har ingen penge.
- Hvilken ung dame? - Hende her.
Hvad har vi her?
Hvem er du?
Hvad er der sket med dig?
Jeg ved det ikke.
Det siger hun hele tiden.
- Hvor kom hun fra? - Floden.
Jeg kørte lige ved Westminster Bridge.
Og hun var ved at drukne i floden.
Det var ikke let med alt det kolde vand, og da hun strittede imod.
Hvorfor kørte du hende hertil?
Fordi hun havde det her i hånden.
"Baker Street 221 b." Det stemmer da, ikke?
Unge dame, hvad vil du her på adressen?
Det kan jeg ikke huske.
- Det er da forunderligt, ikke? - Temmelig.
Bliver hun her, må I betale. Eller skal jeg smide hende i floden igen?
Det kan du ikke lade ham gøre.
Du må hellere tage imod leveringen.
Behold bare byttepengene.
Tæppet lod jeg hende bruge ganske gratis.
Du ryster jo. Lad os fa det vade tøj af dig.
Sid ned.
Hun er i chok og forfrossen.
Der star noget bag på, men det meste er forsvundet i vandet.
Hun har faet et ordentligt slag i hovedet.
Måske slog hun hovedet, Ia hun faldt eller blev smidt i floden?
Blodet er allerede størknet.
Hun må have været offer for et overgreb.
Hent lige min taske.
- Hvem er du? - Dr. Watson.
Det er Sherlock Holmes.
Siger de navne dig noget?
Tænk efter.
Det prøver jeg også.
Kan du huske dit eget navn?
Hun har hjernerystelse, hvilket giver temporært hukommelsestab.
Vi ved blot, at hun blev slået ned, smidt i Themsen og havnede hos os.
Accenten betyder, hun ikke er engelsk. Ringen, at hun er gift.
- Der er et spor mere. - Hvad?
Noget, jeg udledte, da jeg hjalp hende op ad trappen.
Hun har intet korset.
Godt set.
Er du fransk?
Hvordan kan hun sige, hun ikke er fransk - på fransk?
Pokkers! Vil nogen venligst flytte violinen?
- Vi har fundet ud af, hun er belgisk. - Stakkel.
Fra Bruxelles.
Må jeg have lov?
Hedder du Gabrielle?
Det ved jeg ikke.
Din mand hedder Emile.
- Hvor er han? Hvad laver du i London? - Det ved jeg ikke.
Hvornår kom du fra Bruxelles? Hvor bor du?
Hvad skete der ved floden? Tænk nu!
Det er nok. Du må ikke spørge om mere, når hun har det sådan.
Her.
Læg hende i seng. I min seng.
Jeg sover på sofaen.
Jeg giver hende et sovemiddel.
- Vi kunne køre hende på hospitalet. - Absolut ikke.
- Hun trænger til lægehjælp. - Hun har jo mig.
Hun skal beskyttes. De har allerede forsøgt at dræbe hende.
- Hvor temporært er hukommelsestabet? - Det kommer an på slaget.
Det er som gardiner, der skal trækkes fra.
Det kan tage dage eller uger.
Det er en lille lejlighed. Hun skal ikke fylde for meget.
Sådan en sag har vi aldrig haft.
Vi ved ikke, hvem hun er, eller hvad hendes problem er.
- Er det ikke spændende? - Temmelig.
Men vi kan ikke vente på gardinerne. Vi må trække dem hurtigt fra.
- Er det virkelig så vigtigt? - Ja.
Jo før vi får løst sagen, desto hurtigere slipper vi af med hende.
Er det dig, Emile?
Ja, Gabrielle.
Jeg troede aldrig, jeg skulle finde dig.
Hold om mig.
Det er så længe siden. Så mange nætter.
Ved du, hvad jeg gjorde, før jeg rejste fra Bruxelles?
Nu må du ikke blive vred.
Jeg købte et dyrt neglige.
Gjorde du det?
Lyserødt med fjerkant.
Er det ikke lidt letsindigt for en gift kone?
Kom.
- Hvor er negligeet? - I kufferten. Kom her.
Hvor er din kuffert?
Det ved jeg ikke.
Kom her, så er du sød.
Hvad er der? Hvad laver du?
Grøden bliver klumpet. Du må hellere se at stå op.
Det vil jeg mægtig gerne, men...
Har du noget imod at give mig et knæ i lænden?
- Ja. - Gør det nu. Jeg har så ondt.
Lidt højere oppe. Lige under 7. Hvirvel. Læg armene under mine.
Kryds dem så bag ryggen på mig. Og træk så til.
Ingen nåde, bare læg kræfterne i.
Gudskelov. Den forbandede sofa.
Du må hellere se, om patienten er vågen.
Hun er borte.
Hun er væk.
Det var dog utroligt.
Jeg kan lugte grød. Der er nok klumper i igen.
Der er du jo. Vi undrede os...
Det gjorde vi bestemt.
Ga du ned i køkkenet, hent et viskestykke,
og tør den nedsættende mine af.
Utugt. I mit hus.
Det kan du næppe bebrejde hende.
Hvis ikke jeg vidste bedre, ville jeg tro, du havde udnyttet hende.
Det gjorde jeg. Ræk mig lige kniven.
Selvfølgelig.
- Hvad gjorde du? - Tak.
Det er vederstyggeligt. Hvad med din moral?
Har du ingen anstændighed i livet?
Absolut ikke. Hvis du må vide det, fandt jeg hendes krop ganske dejlig.
- Sjover! - Især hendes højre håndflade.
Spar mig.
Så siger jeg heller ikke, hvordan jeg fandt hendes kuffert.
Er det hendes?
Kan du huske papiret med vores adresse?
Det var en kvittering. Nummeret var smittet af på hånden.
Hun må være kommet med toget fra båden.
Jeg konkluderede, at hun afleverede sine ting på stationen.
Har du ret, kan vi finde ud af, hvem hun er.
Eller i det mindste finde et lyserødt neglige med fjerkant.
Hvad er der mere?
Nu begynder det at ligne noget.
Hvem tror du, det er?
Godmorgen, madame Valladon.
Er du Gabrielle Valladon?
Og er det din mand, Emile Valladon?
Undskyld, vi rodede i kufferten, men la du opsøgte os for at fa hjælp...
- Hvor er jeg? - På Baker Street 221 b.
Hvem er Sherlock Holmes, og hvem er dr. Watson?
Dr. Watson er den kønne af os.
Den virkning har han på de fleste kvinder.
Du skal have noget stærk kaffe.
- Jeg er så forvirret. - Lad os prøve at løst problemet.
Du kom til London for at lede efter din mand, ikke?
Han er mineingeniør. Vi blev gift i Congo for fem år siden.
Hvor han arbejdede i en kobbermine.
- Hvordan ved du det? - Din vielsesring er lavet af kobber.
Sidste år opfandt han en ny slags luftpumpe
og blev ansat af et engelsk firma, Jonah Limited.
Værsgo.
Fortæl videre.
Vi har korresponderet jævnligt.
For tre uger siden holdt han pludselig op med at skrive.
Jeg skrev stadig, men fik intet svar.
Så til sidst bestemte jeg mig for at opsøge adressen.
Ashdown Street 32.
Det er bare en tom butik. Der er ingen.
Så forsøgte jeg at finde Jonah Limited.
- Det findes slet ikke. - Hvor besynderligt.
Har du nogen idé om, hvorfor din mand løj for dig?
- Nej. Han elsker mig, jeg elsker ham. - Det har jeg regnet ud.
Jeg gik til politiet. De sagde, de ville efterlyse ham.
Men de lød ikke for optimistiske. Så opsøgte jeg den belgiske ambassade.
- De sagde, jeg skulle spørge dig. - Det kunne have været værre.
Jeg var på vej hertil, da jeg pludselig hørte skridt bag mig
og mærkede en hånd over min mund og lugtede kloroform.
Så husker jeg intet, før jeg la i vandet.
Og så svøbte en mand mig ind i et tæppe.
Du var nær blevet slået ihjel i aftes. Ved du, hvem det kunne være?
Jeg forstår slet ingenting.
Hvad betyder det? Hvor er min mand?
- Du må hjælpe med at finde ham. - Jeg lover, vi vil gøre vores bedste.
Du skal skrive endnu et brev til din mand.
Til Emile Valladon, Ashdown Street. Hvad nummer var det?
32. Hvad skal jeg skrive?
Intet.
Sender du et tomt brev til en tom butik?
Den bliver jo tydeligvis brugt som postadresse af en art.
Men nogen må jo hente posten.
Spørgsmålet er, hvordan, af hvem og hvorfor.
Hammer.
Mejsel.
Her.
Tænk, at jeg har skrevet hertil i al den tid.
Se. Kanariefugle. Har her mon været dyrehandel?
Måske.
Her kommer vores brev.
Nu kommer den mest nervepirrende del af en detektivs arbejde.
At foretage sig intet. Andet end at vente.
Mr. Holmes? Jeg ved ikke, om jeg kan betale for alt det her.
Mine penge ligger på bunden af Themsen.
Det kunne være værre. Du kunne også ligge der, og det ville være beklageligt.
Jeg forstår ikke, hvordan nogen henter post her.
Der er ingen fodspor. Bare underlige spor.
Hvad skal det sige?
Jeg ville formode fra skøjter, hvis her da havde været is.
Hvad gør vi så nu?
Denne vej.
Godmorgen, mine kære.
Her kommer mor med morgenmaden.
Troede I, jeg havde glemt jer?
Nu skal nogen af jer snart ud at rejse.
Det huer mig ikke, men selv en gammel kone skal jo tjene til livets ophold.
Selvom man kan undre sig over hvorfor.
Det sagde I ikke noget om. Der er jo post.
Åbn buret.
Godmorgen. Hvad har du så lavet?
Hvad tror I? Taget dansetimer måske.
- Hvor mange vil I have denne gang? - To dusin.
Hvad bruger I alle de fugle til? Hvad foregår der deroppe?
Vi ved det ikke, og vi vil heller ikke vide det.
Når man arbejder for Jonah, er det bedst ikke at spørge om noget.
Seks, otte, ti. Ind med jer.
- Hvad med brevet? Skal det med? - Det bliver afhentet personligt.
Nå, små kønsakker, sov bare videre.
Jeg troede, spillet var ude.
At skjule sig er blot at være på rette sted på rette tid.
Hørte du, hvad hun sagde? Tror du, Emile selv kommer og henter brevet?
Det ville gøre sagen lettere.
Breve, rullestole og kanariefugle. Og hvad var det med Jonah?
Hvad laver de mon deroppe? Og hvor er deroppe?
Jeg gætter på Skotland. Inverness nærmere betegnet.
Så du ikke avisen i fugleburet?
Inverness Courier.
- Brevet. - Hvad med det?
Det er adresseret til dig.
Til mig?
- Umuligt! Vi sendte det jo selv. - Men alligevel...
"Kære Sherlock."
"Jeg venter, at du og Watson møder mig i klubben, efter I får brevet."
"Det burde efter min hovedregning være kl. 11.40."
"Din bror, Mycroft."
- Hvad er klokken? - 11.43.
Enten går dit ur forkert, eller også regnede han galt.
Jeg kender Mycroft, så du må hellere stille dit ur.
Jeg kan vist roligt sige, at jeg ikke er helt tryg ved situationen.
Jeg er også nysgerrig efter, hvad han mon pønser på.
Ikke Mycroft, madame Valladon.
Bare rolig. Hun er i sikkerhed hos mrs. Hudson.
- Vi skal møde Mycroft Holmes. - Han venter jer oven på i biblioteket.
Skriv jer venligst ind. Efternavn, fornavn, adresse...
De herrer.
Helt sikkert fra Jamaica.
Mærket er Tropical eller Gonosina.
Jeg er ikke helt sikker.
Kom ind, Sherlock, dr. Watson. Sid ned.
I ser jo begge sunde og raske ud.
- Hvordan går det? Hvad med gigten? - Det går fint.
Bortset fra lidt smerter ind imellem.
Nu skal I fa noget godt. Rigtig gammel Madeira.
Fra 1814. Der findes kun seks flasker. Jeg har to og prøver at købe den tredje.
Hvis man lider af gigt, bør man ikke...
Min forrige læge gled i en appelsinskrald og blev kørt over af en lastbil.
Til dit helbred.
Hvorfor spilder du de dyre dråber på os?
Vi ses så sjældent. Hvornår var det nu?
Ikke siden sagen med den græske tolk.
To brødre i samme by...
Måske nok i samme by, men ikke i samme verden.
Den er uovertruffen. Hvor gammel var den?
Fra 1814. Året før Waterloo.
Tænk sig bare!
Du ved, hvor Waterloo ligger, ikke?
I Belgien, ikke sandt?
Jo. Nu vi taler om Belgien,
hører jeg, at du er interesseret i en bestemt ingeniørs færden.
Ja.
- Jeg kan spare dig en masse besvær. - Jeg vil være glad for dine forslag.
Jeg foreslår, at du lader sagen ligge.
- Hvorfor? - Det drejer sig om national sikkerhed.
- Vi klarer selv sagen. - Hvem er vi?
- Diogenes-klubben. - Det sagde jeg ikke.
Jeg tænkte nok, der foregik noget illegalt
mellem dette stive og forkalkede etablissement og udenrigsministeriet.
- Det er jo helt hen i vejret. - Din klub er allestedsnærværende.
Når der er oprør i gære i Sudan,
dukker en ekspedition op fra din klub for at studere Nilen.
Er der ballade i Indien, har I pludselig medlemmer i Himalaya,
der påstår, de leder efter den afskyelige snemand.
Min bror har sådan en livlig fantasi.
Da han var fem, holdt han øje med nabohuset
og udledte, at børn ikke kom med storken, men i jordemoderens taske.
Den forklaring er der da intet galt med.
- Ja, Wiggins? - De beder om omgående svar.
De tre kasser skal til Glennahurich, den røde løber til slottet.
Udmærket.
Skal du ikke sluge beskeden bare for en sikkerheds skyld?
Visse ting er ikke en privatdetektivs domæne.
De skal håndteres på et ganske andet plan.
- Du vil have, jeg passer mig selv. - Det kan du tro.
Nu vi taler om sagen, hvad er så Jonah Limited?
Da jeg bad dig lade sagen ligge, var det intet forslag, men en ordre.
- Fra hvem? - Regeringen. Det er vel forstået?
- Naturligvis. - Nu må I have mig undskyldt.
- Farvel. - Som altid en fornøjelse.
Øjeblik.
Du glemte dit værktøj.
Vær nænsom, når du siger, at du ikke kan tage sagen, ikke?
- Hvad tyder "Glennahurich" på? - Ikke noget.
Det er skotsk. Som alle skotske navne betyder det noget specifikt.
Glen betyder "dal", na betyder "med",
og hurrich betyder vist "takstræ".
Du prøver at imponere mig.
Tre kasser til dalen med takstræer.
Og jeg kan være i Skotland før...
- Du lader da sagen ligge, ikke? - Åbn døren.
Du må ikke skyde, for så ryger der to gode lejere.
Endelig.
- Det var rædsomt. - Hvad skete der?
Har du nogensinde broderet med en pistol i hånden?
Du vil være glad for at høre, at den ikke var ladt.
Har du tænkt dig at se højt og flot på Mycrofts ordre?
Det angår ikke kun din bror. Du går imod selve regeringen.
Er der nyt? Har du fundet ud af noget?
Jeg ved, hvad næste skridt bliver. Du skal pakke dine ting.
- Hvor skal vi hen? - Lad mig advare dig.
Kl. 7.30 følger vi dig til Victoria station og sætter dig på toget til båden.
- Det var bedre. - Sender I mig tilbage til Bruxelles?
Du må kunne forstå...
Jeg ville finde min mand. I skulle hjælpe.
Men omstændigheder har ændret sig.
Den store detektiv! Måske er sagen for lille til dig.
Tværtimod.
Jeg tager ikke til Bruxelles. Jeg giver ikke op, selvom du gør.
Jeg bliver ved at lede efter ham. Ingen kan stoppe mig.
- Selv hvis de vil dræbe mig. - Er du så færdig?
Jeg sagde, vi sætter dig på toget til båden.
- Ikke at du skulle blive om bord. - Skal hun ikke?
Kl. 7.30 vinker vi farvel til dig på Victoria.
Kl. 8.12 kommer mr. Og mrs. Ashdown og deres tjener, John, til Euston station,
hvor de tager toget til Inverness.
Mr. og mrs.?
Tak.
Undskyld.
Det behøves ikke.
Jeg pakker mine ting.
Bør tjeneren ikke gøre det? Hvad har du egentlig tænkt dig?
Som du skriver i dine historier, så er spillet i gang.
Men hvilket spil? Er du interesseret i en belgisk ingeniør
eller i den belgiske ingeniørs kone?
- Du kan vist ikke lide mig. - Tværtimod.
Men sagen her stikker dybere end som så.
Leder du efter noget?
Min anden handske.
Lad mig hjælpe dig.
Her er den.
Så kan du godt åbne øjnene.
- Gør jeg dig forlegen? - Slet ikke.
Forbløffer det dig, hvis jeg siger, jeg engang sov sammen med 121 damer?
Det var en yderst interessant sag i et harem i Konstantinopel.
Undskyld, fader.
Jeg mener broder.
Eller er det mon abbed?
Skal I til Skotland? Det skal vi også.
Jeg er tjener. Min herre, frue og jeg er på vej til Inverness.
Har I været der? Der er smukt.
Tilgiv mig. I må være fra en orden, der har aflagt tavshedsløfte.
Trappistmunke hedder I vist.
Jeg ser, du læser Jonas' Bog.
Sjovt nok talte vi lige om Jonas i morges.
Pyt nu med det.
"Kvinder skal man aldrig stole på, end ikke de bedste af dem."
- Hvad sagde du? - Det var dig, der sagde noget.
Ifølge dr. Watson. Han gav mig nogle gamle eksemplarer af Strand Magazine.
Den gode læge lægger mig konstant ord i munden.
- Så du benægter det altså? - Slet ikke.
Jeg er ikke en ubetinget fan af kvinder.
Jeg er heller ikke så vild med dem.
Den kærligste kvinde, jeg har mødt, var morder.
Det var en af de hede affærer med stjålne øjeblikke på mit laboratorium.
Men hun stjal cyanid fra mig og strøede det på mandens aftensmad.
- Du kan ikke dømme alle kvinder... - Nej da.
Kun dem, jeg har haft med at gøre. Og ikke bare professionelt.
Kleptomaner, nymfomaner, pyromaner...
Min forlovede for eksempel.
Hun var min violinlærers datter. Vi skulle giftes.
Invitationerne var sendt, jeg fik taget mal til bryllupshabitten,
og et døgn før brylluppet døde hun af influenza.
Det er jeg ked af at høre.
Det beviser bare, kvinder er upålidelige og utroværdige.
Godnat, mrs Ashdown.
Godnat, mr Ashdown.
- Den tager jeg. - Lad os se. En, to, tre, fire, fem.
Hvordan kommer man til Glennahurich? Hvor langt er der?
Du ved, en dal med takstræer.
Det er et par kilometer fra byen. Hvad skal I der?
Det er vist et fredeligt skovturssted.
Der er fredeligt, men det duer ikke til en skovtur.
- Hvorfor? - Det er en kirkegård.
- De tre kasser. Er det det? - Det skulle jeg mene.
De to små må være barnekister.
Fra jord er du kommet, til jord skal du blive, fra jord skal du atter opstå.
I sikker vished og håb om genopstandelse til det evige liv
ved vor herre Jesus Kristus.
Jesu nåde og Guds kærlighed
og Helligånden være med os. Amen.
Hvor er det trist.
Trist og besynderligt.
Der var ingen blomster eller efterladte.
- Arbejder du hårdt? - Ikke specielt. Her er sundt at bo.
Nogle gange sker der intet i ugevis, og så er der pludselig tre samme dag.
- Hvad skete der? - Et uheld.
En far og to sønner siges det. De druknede i søen.
- Var de lokale? - Ingen her kender dem.
Det siges, deres bad kæntrede, men det tror jeg ikke på.
- Hvad tror du så? - I tror nok, jeg er fuld eller senil,
men jeg har boet ved søen hele mit liv.
Siger du, at det var et søuhyre?
Nemlig. MacLarning så deres ansigter, da de halede dem op af søen.
De lignede gamle mænd. De må være døde af skræk.
- Det er dog utroligt. - Ja, ikke?
Sidste påske var konen og jeg på vej i kirke, la vi pludselig...
Hvad nytter det?
Værsgo, du gamle.
Tak. I lader til at være flinke folk.
Hvis I vil holde ferie i Skotland, så tag til Loch Lomond eller Holy Loch,
men hold jer fra Loch Ness.
Tænk, at folk stadig hopper på den slags i det 19. Århundrede.
Det lyder grimt, men det var godt, han nævnte en far og to sønner.
- Så kan det ikke være Emile. - Åbenbart ikke.
Der er stadig sporet med slottet.
Og den røde løber, hvem han så end er.
Hvis det er umærkede grave, hvorfor kommer drengene så med blomster?
Fordi det er deres brødre, der er blevet begravet.
Det er ikke drenge. De bliver ikke højere, end de er nu.
Giv mig nogle småsten.
Se deres ansigter engang.
Det er... Hvad hedder det nu på engelsk?
Dværge.
- Drenge med gamle mænds ansigter. - Jeg forstår stadig ikke, hv...
- Hjælper det at sige, de er akrobater? - Slet ikke.
Kan du huske akrobatnummeret, de seks forsvundne brødre fra et cirkus?
Sagen, du afviste? Den havde jeg rent glemt.
Nogle af os har klæbehjerne.
Hvor en utrolig mængde forskellige oplysninger klistrer sig fast.
De fleste er overflødige.
- Hvis de ikke er børn, så... - Ja.
Spørgsmålet er, hvem der ligger i den tredje grav.
Hun er dånet.
Giv mig lygten.
Det er da Valladon, ikke?
Klart.
Det er mindre klart, hvorfor hans ring er blevet grøn.
Og hvorfor der er tre døde kanariefugle i kisten.
Hvide kanariefugle.
I har en smuk udsigt over søen. Så såre morgendisen letter.
Har I lyst til at se jer omkring, er her en liste over seværdighederne.
Denne vej. Nu skal jeg vise jer værelset.
Du putter mig vel i kælderen?
- Nej, dit værelse er på loftet. - Godt.
Lokummet er i kælderen.
Må jeg bede om din vielsesring?
Det tænkte jeg nok.
Der er stor farveforskel på ringene,
så jeg tror ikke, han led druknedøden.
Gid du ville lade være med det.
Hold op.
Skal vi finde ud af, hvad der skete med din mand,
kan du ikke spille den sørgende enke.
Undskyld.
Husk, at vi er et ægtepar fra London på ferie i højlandet.
Det skal jeg prøve.
- Det var bedre. - Tak.
Hvis jeg må fortsætte uden afbrydelser.
Mr. Ashdown.
Jeg så det fra loftsvinduet. Derude på søen.
- Hvad så du? - Hvor er teleskopet?
Hvad så du?
Uhyret.
Der.
Der er det.
Se selv. Der er det. Der. Kan du se?
Jeg kan intet se.
- Det er væk. - Måske var det der aldrig.
Jeg sværger, at jeg så det.
Som du selv siger, så er det trods alt det 19. Århundrede.
Måske havde graveren ret, og båden kæntrede?
Valladon var i søen, men han druknede ikke.
Han døde af kvælning.
Kvælning?
Det eneste, der kan gøre kobber grønt og kanariefugle hvide. Klorgas.
Muligvis, men jeg så stadig noget derude.
Bare en indbildning.
Lad os tænke logisk.
Eneste konkrete spor er henvisningen til slottet.
Men hvilket slot?
Og du kalder dig logisk? Du er den mindst logiske, jeg kender.
Er jeg?
Hvordan kan du sige, at det var fantasi,
når du i årevis har sagt, at jeg ingen fantasi har?
Vi har set på otte slotte, har faet cyklerne angrebet af får,
ørene tudet fulde af sækkepiber, og vi er ikke kommet et skridt videre.
- Lidt tranebærsauce? - Ja, skat.
- Ræk mig tranebærsaucen, John. - Ja, skat.
Jamen dog. God eftermiddag.
Kan I huske mig?
Det er nogle, jeg mødte på toget. Vi talte længe sammen. Eller jeg talte.
De må ikke tale. Trappister. De læser bare bibelen.
Ham ved siden af mig læste Jonas' Bog.
- Er det ikke underligt? - Temmelig.
- Hvad er der? Hvad er der i vejen? - En bi.
ADVARSEL! UVEDKOMMEDE IGE ADGAG
Det slot kan vi vist godt glemme. Det er bare en ruin.
Hvorfor passer de så så godt på det?
Ja, hvorfor mon?
- Kom. - Hvorhen?
Når hoveddøren smækkes i, må man benytte bagindgangen.
- Beklager. Uvedkommende ingen adgang. - Er du guiden?
- Ja. Men slottet er lukket. - Hvad laver de da?
De restaurerer det for Foreningen for Skotske Monumenter.
Ærgerligt. Min kone skulle se Urquhart.
Tårnet er et interessant eksempel på middelalderarkitektur.
- Fra 1400, ikke? - Nemlig.
Blev det bygget af James II eller III?
III. Men kommer I tilbage næste år, er det færdigt.
Og så vil jeg gerne vise jer rundt.
Tak.
- Han var rar. - Men uvidende.
Han tog fejl med 100 år og én James.
Det var fra 1500 og James IV.
Hvis han er guide, burde han da ikke vide det?
Hvis han var guide, ja.
Hør. Kan du høre noget, Watson?
Fuglene larmer alt for meget.
De er ikke bare fugle.
Det er vores gamle venner.
Svovlsyre.
Jo mere vi ved, desto mindre mening giver det.
Det giver mening for en kemiker.
Svovlsyre udvikler klorgas, når det kommer i kontakt med saltvand.
Fold lige hænderne.
- Sådan? - Lavere.
Tårnet er måske mere interessant, end jeg forventede.
Og ikke bare rent arkitektonisk.
Holmes. Jeg tror, vi er overflødige her.
Vi har nu set det forfra, bagfra, fra siden, fra land og fra vandet.
- Hvad nu? Skal vi overnatte? - Om nødvendigt.
Du bliver snotforkølet.
Tænk, hvis Holmes' sidste sag var en sag for lægerne?
Undskyld.
Hvad er det?
- Der er... - Hurtigt. Efter den.
Hvad laver vi? Vi burde da stikke af fra den.
Blev ved med at ro.
Den er væk.
I det mindste indrømmer du, at det ikke var min fantasi.
Stille.
- Har du dit stetoskop? - Altid.
Hvad er det?
Jeg kan høre noget.
Det kommer nærmere.
Tilbage.
- Er du uskadt? - Jeg tabte min parasol.
Hvor er Watson?
Tak.
Jeg har stået over for menneskeædende tigre.
Jeg var engang midt i en flok bissende elefanter.
Men jeg var ikke halvt så bange. Det uhyre har noget imod os.
Bare det ikke kommer tilbage.
Det tror jeg ikke.
Se.
- Hvor besynderligt. - Ikke specielt.
Jeg tror, uhyret er taget hjem til aftensmad efter en lang arbejdsdag.
Ja. Tænk, at man ikke kan Lane et par bukser her omkring.
Kom nu. Ud med sproget.
Når han fløjter, har han altid næsten løst sagen.
Det er der intet nyt i. Vi har stået i samme situation før.
- Har vi? Hvor? - Ved balletten.
Der er en sø og et slot, og en svane, der ingen svane er.
- Eller et uhyre, der intet uhyre er. - Hvad er det så?
Hvad spiser kanariefugle og svovlsyre og har en motor som hjerte?
Stetoskopet er et følsomt instrument, og vand er en formidabel leder.
Vi star over for et mekanisk monster.
Ikke alene har det kunstigt hjerte, det har også kunstige lunger.
At dømme fra boblerne på vandoverfladen, bruger det en luftpumpe.
Tror du, min mand var indblandet?
Ja, det er jeg ganske vis på.
Hvorfor skulle nogen bygge et uhyre? For at skræmme folk?
Næppe.
Hvorfor ville de ikke have, at jeg finder min mand?
Hvorfor blev han begravet anonymt?
Jeg tror, jeg ved, hvad de er ude på
i Foreningen for Skotske Monumenter.
Også kaldet Diogenes-klubben.
Kom ind.
Jeg har en flaske champagne til dig.
- Det har jeg ikke bestilt. - Du skal levere den.
- Det er mine instrukser. - Fra hvem? Levere den hvortil?
Aner det ikke, men der er en vogn, der venter på dig nedenunder.
Er du sikker på, du har fat i den rette Ashdown?
Helt sikker, mr. Holmes.
Tja, jeg skulle mene, at vi er klar til sidste akt nu.
Det huer mig ikke.
Vær nu forsigtig.
Holmes. Tag hellere den med dig.
Nå, hvem passer så slottet?
- Du må af sted. Det er sent. - Hvor skal vi hen? Til fest?
Du bliver ikke skuffet over gæstelisten.
Hvem er værten?
Jonah.
Mr. Ashdown formoder jeg.
Den røde løber formoder jeg. Det er virkelig alt for meget.
Det er ikke for dig. McKeller? Må jeg bede om champagnen?
1886. Ikke et særligt godt år, vel?
Det går an. Men den skal nu ikke drikkes. På med bandet. Herinde.
Interessant og lærerigt.
Trods min advarsel, blev du ved med at blande dig.
- I fortjener at være druknet. - Beklager min usamarbejdsvilje.
Jeg tænker, at dette tilhørte den kønne dame, og at det tilhører din tjener.
- De la i søen. - Nu vi taler om ting i søen...
Hvor meget ved du, eller tror du, at du ved?
Jeg tror, du tester et undervandskøretøj, der er kamufleret til at narre de lokale.
En eksperimental model, der styres af dværge.
Den kører på svovlsyrebatterier, og bruger kanariefugle til gasdetektion.
- En ganske enestående opfindelse. - Ikke så enestående endda.
Fire lande prøver at udvikle, hvad vi kalder undervandsmaskinen,
men ingen kan løse det kritiske problem: Hvordan man holder sig under vandet.
Hvad star der nu i biblen?
"Thi ligesom Jonas var tre Dage og tre ætter i Havdyrets Bug ..."
Det var idéen. Takket være Valladons luftpumpe fik vi et forspring.
- Den er indviklet, så vi matte teste den. - Og den havde mindst en fejl.
Trykket fik den til at springe læk.
Saltvand og batterisyren blev til klorgas.
De nåede ikke op, og Valladon og 2 andre døde.
Så du begravede dem for at holde på hemmeligheden.
Det var vigtigt at holde det fra din klient.
Gjorde du alt det, så hun ikke kunne finde sin mand?
Din klient er ikke madame Valladon.
Men den tyske regering.
De var ude efter belgierens opfindelse.
De vidste, han var ansat af os, men ikke hvor.
Så de hyrede den bedste hjerne i England til at hjælpe dem.
Du, min kære bror, har arbejdet for Wilhelmstrasse.
Hvilken rolle spillede madame Valladon i alt det her?
Madame Valladon er død.
Tyskerne eliminerede hende for tre uger siden. I Bruxelles.
Det er Gabrielle Valladon.
Kvinden, der kom til dig om natten,
tilsyneladende fra Themsen, og som led af hukommelsestab,
er Ilse von Hoffmanstal, en af deres dygtigste agenter.
Går det for hurtigt for den bedste hjerne i England?
Fortsæt bare.
De plantede hende fint hos dig, så du kunne føre dem til luftpumpen.
Som når svin finder trøfler.
Nu vil du måske have et glas med.
Jeg venter en kongelig gæst fra Balmoral.
Deres majestæt.
Det var vel en behagelig rejse.
Lang og kedelig, så den har bare at være umagen værd, mr. Holmes.
Det er den uden tvivl.
Hvad er det mystiske fartøj, vi skal døbe?
Et undervandsfartøj. Det kan sejle under vandet.
Det var dog en fortrinlig idé.
Lad mig præsentere videnskabsmændene bag denne opfindelse.
- JW Ferguson, søfartsarkitekt. - Deres majestæt.
Professor Simpson, vores førende ekspert i hydraulik.
WW Prescott, opfinder af det roterende periskop.
Og dette er min bror, Sherlock.
- Vi har fulgt Dem med stor interesse. - Mange tak.
Er De i gang med en af Deres sager?
- På en made. - Hvornår skriver så Watson om den?
Forhåbentlig aldrig. Det har ikke været mit mest vellykkede eventyr.
Der er hun. HMS Jonah.
Hvad er så formålet med det afskyelige monstrum?
Det er blot en lokkeand.
For at skræmme hajer væk velsagtens?
Noget i den retning.
Mandskabet vil nu vise, hvordan fartøjet fungerer.
På pladserne.
Er det ikke nogle rædsomt små sømænd?
Da fartøjet er lille, har flåden gjort en undtagelse.
De burde gøre det til en regel.
Det er trættende at sætte medaljer på folk, når man skal stå på tæer.
Motoren driver det frem under vandet med en hastighed på to knob.
Den roterende stabilisator. Højspændingssyrebatterierne.
Multikompressoren. Ballasttanken.
Luftpumpen, der filtrerer og cirkulerer luften.
- Charmerende. - Luftpumpen?
Kanariefuglene. Det får nok folkene til at føle sig hjemme.
Ja. Torpedostængerne, der er nøjagtige op til 35 meter.
Periskopet, der scanner overfladen.
- Hvor er glasbunden? - Hvad?
Så man kan se på fiskene.
Og planterne og korallerne.
Det er ikke idéen med det. HMS Jonah er et krigsskib.
Et krigsskib.
Stands den larm.
Stands den.
- Lad mig forklare. - Ja, gør det.
Fladen mener, at dette er et uovertruffet våben.
Det kan finde og ødelægge fjendens skibe, mens det stadig er helt usynligt.
Kan det skyde på andre fra under vandet? Uden advarsel?
Uden først at vise flaget?
Det bryder vi os ikke om.
Det er uretfærdigt og uengelsk. Og det er vederstyggeligt.
Det finder vi os ikke i.
Hvadbehager?
Til tider fortvivles vi over verden.
- Hvad finder de mon på næste gang? - Det er jo lige det.
Lige nu eksperimenterer tyskerne med en styrbar.
Og hvad er så det?
En ballon, der kan smide bomber over Buckingham Palace.
Kejser Wilhelm II har bedt om, at den bliver udviklet.
Nonsens.
Vi nægter at tro, at barnebarnet Willlie kunne finde på den slags.
Vi har skam beviser.
Vores agent i Friedrichshafen, Ibbetson, så den styrbare og tegnede den.
Han blev pågrebet, før han krydsede grænsen.
Ikke desto mindre vil vi ikke høre tale om det. Den skal destrueres.
- Synk den. Jo før, desto bedre. - Må jeg pointere...?
Glem alt om en styrbar, der kan bombe os.
Vi skriver en reprimande til kejseren.
Nej, vi vil tilbage til Balmoral.
Tja, så blev vi vist begge knækket af en kvinde.
Sikke en skam. Alt det arbejde og al den spionage til ingen verdens nytte.
Ikke nødvendigvis.
Hvis tyskerne vil have undervandsbåden, så lad os da give den til dem?
Inviter dem om bord på en sidste rejse. 200 meter lige ned i dybet.
- Hvordan vil du arrangere det? - Det regner jeg med, at du kan,
da du er så tæt på fraulein von Hoffmanstal.
Lad os byde majestæten farvel.
Det beklager jeg, men nu du er oppe.
Hvad hedder "slot" på tysk?
- Schloss tror jeg. - Det lyder rigtigt.
Hvordan siger man "under slottet"?
Unter das Schloss? Eller die Schloss?
Aner det ikke. Tysk er ikke mit hofnummer.
Dine trappist-venner venter uden for på at høre fra dig.
Det er en kold morgen, så lad os ikke lade dem vente.
Det er da for sent at lege katten om den varme grød.
Tak.
Her er signaludstyret.
Det er blevet lidt fugtigt.
Vil du fortælle dem, hvor undervandsfartøjet er?
Så gør jeg det selv.
Jeg håber ikke, min morsekode er for rusten.
Nu er det op til munkene.
Din del af missionen er nu færdig.
Du tager helt fejl af mig. Jeg hedder ikke Hoffmanstal.
- Ikke det? - Jeg hedder von Hoffmanstal.
Så må du undskylde.
Når først de er på slottet...
Det må da more dig at narre trappisterne?
Det er ganske morsomt. Når først de er inde, er der ingen modstand.
Med en lille flaske kloroform kan de overmande vagterne.
- Lader du dem få luftpumpen? - Vi giver dem undervandsfartøjet.
Det vil være klar til afgang. Jeg går ud fra, det er dygtige søfolk.
Da der er et tysk krigsskib ved kysten,
vil de sejle fra søen og forsøge at mødes med det til søs.
Sagde du "forsøge"?
Du må hellere pakke dine ting.
Mycroft kommer for at anholde dig.
Jeg narrede dig overhovedet ikke, vel?
Du vidste det lige fra starten.
Fra da jeg kom med taxien.
Lad mig se...
Nej, ikke helt så hurtigt.
Det er morsomt. Jeg bad om opgaven.
Jeg skulle ellers til Japan,
men jeg kunne ikke modstå udfordringen med at være oppe imod den bedste.
Beklager, det ikke var sværere for dig.
Det var svært nok.
Nu er du for elskværdig. Jeg fejlede fuldstændigt.
Det gør vi alle sammen ind i mellem.
Heldigvis skriver dr. Watson aldrig om mine fejltrin.
Jeg så det igen. Uhyret. Det tog til slottet. Det er derude.
Det var derude. Nu er det borte.
For altid. Se selv efter.
En flaske champagne?
Og en bibel?
Andet efterlod HMS Jonah sig ikke.
Kan du ikke være lidt mindre kryptisk?
Det lader til, at nogen løsnede fartøjets bolte.
En passende død for trappisterne.
Nu hviler de i evig stilhed på bunden af søen.
Ved du, hvad han taler om?
Ja, jeg er klar.
Jeg elsker, at tyskerne er så punktlige.
Jeg hader, at englænderne har så dårligt vejr.
Jeg hører, fængslerne er fugtige, og at opvarmningen er mangelfuld.
Ja, men du skal ikke i fængsel. Du skal tilbage til Tyskland.
Du skal til den svejtsiske grænse og byttes for en af vores agenter,
der hedder Ibbetson.
- Tak. - Tak min bror. Det var hans idé.
Jeg synes, det er en dårlig handel.
Du er bedre end mange britiske agenter.
Ikke sandt, Sherlock?
Og bedre end visse privatdetektiver.
Skal vi?
Den tager jeg.
De herrer.
Du behøver intet forklare.
- Tak. - Jeg er blot din biografiforfatter.
Jeg tror ikke, hun vil have historien i Strand Magazine.
Offentligheden har ret til at høre den.
Var hun spion, behøver vi så bekymre os om hendes følelser?
Hvis jeg lover ikke at skrive om det, vil du så fortælle mig alt - som din ven?
Stille. Jeg prøver at læse en besked.
Hvad skriver hun?
Hvor frækt!
- Et brev fra Diogenes-klubben. - Måske vil Mycroft have dig som medlem.
Om end blot for at kunne fryse sin bror ud.
Skal du ikke spise din morgenmad?
Mine kilder i Tokyo siger, at Ilse von Hoffmanstal blev anholdt i sidste uge
for spionage mod flåden.
Efter en hemmelig retssag blev hun henrettet ved skydning.
Du vil sikkert gerne vide,
at hun havde boet i Japan under navnet mrs. Ashdown.
Holmes, det er jeg frygtelig ked af.
Hvor er det?
I arkivet. Maj til juli 1885.
Du er ved at blive bedre.
Visiontext tekster: Helle Kaiser-Nielsen.
DA